Men själv drömmer jag fortfarande om en bredare duk.
Vad är det ni önskar måla på er duk, mr Matsuda?
Själv är jag ingen framstående målare.
Jag hoppas bara få spela en ringa roll.
Men det är min önskan...
min kära dröm...
att få se Japan bli en riktigt stor nation...
lika stor som Storbritannien, Frankrike...
eller er nation.
Men såna saker behöver inte bekymra oss här.
Det är mig ett stort nöje...
att kunna komma hit och koppla av i denna underbara atmosfär...
Här kan jag glömma mina plikter.
Jag kan inte hitta den.
Olga har nog tappat bort den.
Vad är det, moster Vera?
Hatten...
som baronessan Santachiari gav till din mamma i Paris.
Hon måste ha tappat bort den.
Kära Grushenka, vet du var den är?
Mamma har nog inte tappat bort den.
Men vad ska du med en sån sak till? En sån där hatt?
Finns den kvar, tänkte jag bära den.
Vad menar du? Bära den var då?
På franska konsulatet. Jag tänker ha den i morgon.
Moster Vera, vi ska inte till konsulatet.
Peter och jag går dit. Vi går dit i morgon.
-Du måste förstå... -Du kan inte hindra oss.
Inte din mamma, heller. Peter och jag har bestämt oss.
Moster Vera, inget är som förut.
De skrattar åt er. Och i den hatten...
Jag tänker inte gömma mig längre.
Jag må vara fattig, men jag är prinsessan Vera Artalinovna Beliskaya.
Jag går till konsultatet...
och där ska vi uppvakta vår gamle vän...
monsieur le Comte du Passavant.
Titta igen, Peter.
Där borta.
Peter.
Ursäkta mig.
Men är inte ni...
Prinsen och prinsessan Belinksy!
Så märkligt, jag passerade er.
Först var jag osäker, men det är ni!
Det är ju Antoine.
Unge Antoine!
Antoine Jacquier.
Antoine Jacquier?
Lille Antoine...
Är det verkligen du?
Min kära prinsessa!
Min käre prins! Så trevligt att se er igen!
Men vad gör ni här?
Vi tänkte besöka M de Passavant.
En sån överraskning att träffa dig här.
Minns du hur du hälsade på mig...
varje tisdag och torsdag?
Spelar du fortfarande piano?
Tyvärr. Jag är ringrostig. Ni skulle bli arg.
Ni brukade skälla när jag inte hade övat.
Det har jag inte glömt.
Du var ju bara tio år.
Antoine.
Jag visste det!
Ni var så snälla och generösa mot mig.
Jag tänker ofta på er...
på ert fantastiska hus, er familj.
Men nu är ni...
Nu är ni här.
Grushenka!
Vera och Peter träffade en gammal vän på konsulatet.
Det var av en slump, men han lovade att hjälpa oss.
Det verkar vara helt sant. Här har jag hans brev.
Hjälper han oss?
Han kan ordna med allt.
Pass, papper, båtbiljetter till Hongkong...
introduktionsbrev, allt.
Men såna saker kostar förstås pengar.
Inget går till monsieur Jacquier själv. Det betonar han.
Där står alla kostnader.
Sofia...
Vi kanske inte får en chans till.
Väldigt länge nu...
-Sen jag fick jobbet, har jag inte behövt... -Katya.
Tänk på Katya.
Det kan vara hennes sista chans.
-Jag ska göra mitt bästa. -Folk är rädda för japanerna.
Nästa vecka är han kanske maktlös.
Jag ska göra mitt bästa.
Se upp!
Mr Jackson.
Nämen, Thomas.
Det var ett tag sen vi sågs.
Var har du varit?
Vi har undrat detsamma om er.
Vi ser er sällan nuförtiden.
Inte?
Jag skulle vilja prata med er.
Jaså?
Nu?
Bolagsstyrelsen har under rätt lång tid...
uttryckt oro...
över ert sätt att leva. Ni är förmodligen medveten om det.
Mitt sätt att leva?
Vad är det?
Menar du allt det här?
Förmodligen.
Du ser ingenting. Eller hur?
Du tittar på allt det här, men du ser ingenting.
Ingenting.
Styrelsen hade ett möte i dag.
Vissa personer anser att ert samröre med företaget...
inte längre behövs...
Det värsta är det här med den japanske mannen.
-Mr Matsuda? -Just det.
Jag förstår inte.
Vad jag vet, så är USA och Japan fortfarande allierade.
Ni vet säkert att mr Matsuda inte är vilken japan som helst.
Vad menar ni?
Visste ni inte det?
Mina affärer med honom är uteslutande personliga.
Mr Matsuda är en man...
som fruktas och avskys av myndigheterna här.
I norra Kina minns man honom väl.
När han än dök upp, var en japansk invasion inte långt borta.
Så er väns närvaro här i Shanghai...
betraktas inte direkt som ett gott omen.
Inte ens japaner vill synas med honom.
Mr Matsuda och jag delar vissa intressen...
passioner. Vi har blivit vänner.
Det har inget med politik, arméer eller krig att göra.
Allt det där hör hemma där ute.
Och vad det gäller era möten, middagar, mottagningar...
Min avsikt var aldrig att bli affärsman.
De utnyttjade mitt namn för att tjäna en extra dollar.
Så det fick de göra.
Har saker förändrats, kan de fara åt helvete!
Om jag har förstått det rätt, så tänker ni inte...
Det kan ni förbaske mig skriva upp!
Thomas, se dig omkring. Ser du inte allt detta?
Allt detta!
Ser du inte...
skönheten?
Innan jag kom hit, hade jag hört så mycket om er.
Jag kom i hopp om att lära av er.
Du försöker tydligen säga...
att jag är en besvikelse för dig.
Uppriktigt sagt...
så kan jag inte tro att ni är den man min far aktar så högt.
Adjö, sir.
Är det här ni gömmer er nuförtiden?
Minns ni mig?
Jag brukade se er på spårvagnen.
Ni vistas ju bara i de franska kvarteren.
Jag går dit där det finns skratt och glädje.
Och charmerande, vackra damer.
Och jag måste säga...
att ni är sällsynt charmerande i kväll.
Tack.
Då så...
Vad spelar vår lilla orkester härnäst?
Om det är nåt långsamt, måste vi dansa.
Men bara om det är långsamt.
Med vissa damer ska man bara dansa...
långsamt.
Och ni är en av dem.
Vem fan tror ni att ni pratar med?
-Sa jag nåt olämpligt? -Jag är inte döv!
Jag hörde vartenda ord.
Jag sa inget...
Skulle ni dansa med henne? Ni borde inte få andas hennes luft!
Försvinn härifrån!
Försvinn! Vem släppte in er? Jag vill inte ha er här!
Försvinn!
Försvinn härifrån!
Den där mannen...
Här...
Nu lämnar jag er.
Men ligg kvar här och sov.
Jag tror inte att ni har sovit tillräckligt.
Hur mår han nu?
Låt honom vila.
-Mår ni bättre? -Ja, det gör jag.
Här är jag.
Jag är tacksam mot er.
Jag svek mig själv, jag svek oss alla.
Ni har varit annorlunda på sistone...
-inte er själv. -Det stämmer nog.
Jag har märkt att inte heller ni har varit er själv...
de här senaste kvällarna.
-Mår er dotter bra? -Ja.
Ja, hon mår bra.
På sistone har jag tänkt att mina släktingar kanske har rätt.
Jag gjorde vad jag kunde för Katya.
Men nu kanske jag skadar henne...
bara genom att vara henne nära.
Tänk inte så där.
Men hon tar efter mig...
och jag vill inte att hon får...
ett sorgligt liv.
Ni borde inte tänka såna tankar.
Ni hör ihop.
Jag hade en dotter.
Jag förlorade henne.
En gång frågade ni mig...
hur jag förlorade min syn.
Vill ni veta hur?
Ja, det vill jag.
Min dotter, Christina...
var i er Katyas ålder. Nej, hon var kanske lite äldre.
En gång gav jag henne ett löfte.
Det var dumt av mig...
för jag kunde inte hålla det.
När jag är vuxen och gift...
-och har egna barn... -Ja?
Lova att du stannar hos mig.
Lova att du bor hos mig för alltid.
Christina.
Var det ögonblickligt, säger ni?
Hon led inte.
Jag var rädd...
Jag var rädd att...
hon kanske fick lite tid medan hon låg där.
Tid nog att inse...
att jag hade svikit henne...
än en gång.
Det gjorde hon inte.
Jag tänkte... Jag skulle vilja träffa Katya igen.
Nu kan vi kanske träffas ordentligt.
Om ni vill...
så kunde kanske vi tre gå till parken på söndag,
och lyssna på blåsorkestern.
Tror ni att Katya skulle tycka om det?
Ja, det tror jag att hon skulle.
Jag också.
När du var deplomat...
Diplomat. Dip...lo...mat.
Ibland säger folk "diplomatist".
Var du diplomat när du var ung?
Nej, först arbetade jag på utrikesdepartementet.
Jag arbetade alltså åt presidenten.
Sen reste jag hit till Kina, eftersom jag ville bli diplomat.
Gjorde du båtutflykter när du var diplomat?
Båtutflykter?
Till Soochow och såna ställen.
-Åkte du nånsin dit? -Ja, det gjorde vi.
Några gånger. Det var faktiskt bra.
Vi hade trevligt i Soochow.
Tar du med oss dit snart? Mig och mamma. Och faster Vera.
Inte de andra.
Sluta irritera mr Jackson.
-Det gör jag inte. -Hon irriterar mig inte.
Få se nu...
En vacker dag kanske vi gör just det.
En båtutflykt...
-Varför inte? Det är trevligt uppåt floden. -Tar du med oss?
Din mor och jag kan prata om det.
En båtutflykt!
Jag lovar inget!
Häromkvällen frågade ni vad som tryckte mig.
-Ni bad mig berätta. -Ja.
Jag måste...
få tag i 300 dollar, väldigt snart.
Det var det jag tänkte på, förutom allt det gamla vanliga.
Hur tänker ni få ihop det?
Jag tjänar ihop det på nåt sätt.
-Är det till något viktigt? -Ja.
Ni tänker förstås inte berätta till vad.
Ni vill nog inte höra det.
Mr Feinstein!
Katya, min lilla vän!
Hur mår du?
-Samuel? -Grevinnan Sofia.
Det här är min arbetsgivare. Min vän och arbetsgivare, mr Jackson.
Vår granne, mr Samuel Feinstein.
Trevligt att träffas, mr Jackson.
Katya har pratat mycket om er.
Jaså? God dag, sir.
Ursäkta mig. Jag måste titta till butiken.
Katya, visar du vägen, min vän?
Tack.
Smutsiga judekräk!
Det har inte varit en bra dag. En massa bråk.
Jag är glad att grevinnan har en bra arbetsgivare.
Händer det ofta?
Att nån svär?
Jag lyssnade inte. Lyckligtvis så hör jag illa.
Trumhinnorna förstörs på den där gamla kärran.
Det är kanske lika bra.
Ni lämnade väl Europa för att slippa sånt där.
För att slippa sånt där?
Vi hade en hemsk resa hit.
Barnen förlorade sin mor och morfar.
Men nu är vi här. Det är tryggt.
De kan gå i skolan, leka och växa upp.
Såna saker...
Vad är det där efter allt vi genomled?
Inget. Jag hör det inte. Barnen hör det inte.
Sofia?
Ja? Här är jag.
Jag la det i den här slitna väskan, för jag vill inte att ni blir rånad.
Jag väntar inte barn.
Jag inser att ni kanske trodde det. Jag vill inte lura er.
-Men det är inte till det. -Nej.
Jag trodde inte att det var till nåt sånt.
Jag vet att jag kanske hjälper er att lämna Shanghai.
Att lämna mig.
-Ni förstår... -Nej, vi låter det vara så här.
Inga frågor, inga svar.
Hur länge tror ni att ni kan gömma er här?
Jag växte upp hos folk som satte sin tillit till stora, tunga dörrar.
Precis som ni.
Men dörrarna var inte så starka.
Jag vet.
När vi först träffades...
erbjöd ni mig att låta mig ta på ert ansikte...
så att jag fick...
se hur ni såg ut. Minns ni det?
Jag minns.
Nu undrar jag om jag...
skulle kunna få göra det.
Visst.
Om ni vill.
Märkligt att jag hela den här tiden...
aldrig visste hur vacker ni var.
Men nu är det ju som så att jag är en blind man.
Tack.
Vad tycker du? Är jag magisk?
Nej, du fuskade.
I går meddelades följande.
Det har knappt gått en vecka sen sir James deklarerade det omöjliga...
i att stormakterna skulle låta...
staden tillfalla de japanska trupperna.
Nu är frågan bara...
vilka aktioner som står öppna för något av blocken.
Kan Storbritannien, Frankrike...
eller för den delen USA...
ta till vapen i det här läget?
Mamma!
Vi ska till Hongkong. Båten går i kväll.
-I kväll? -Katya, vi måste packa.
Hjälp mig.
Sofia.
Båten går i kväll.
Vi måste komma med den.
Det går inga fler.
Sofia, det har beslutats...
att du ska vänta lite till, vänta här.
Beslutats? Av vem då?
Familjen.
Hongkong är brittiskt. Det är svårt att få papper.
Det visade sig...
att vi inte kunde köpa papper till dig.
Men...
lämnar ni mig här?
Bara ett litet tag.
Det går ingen nöd på dig, kära du.
Det blir bäst så, Sofia.
I Hongkong får vi en chans att börja om på nytt.
Vi har gamla vänner där, vi blir accepterade i societeten.
Katya får en framtid där, en riktig framtid.
Men inget av det där är möjligt, om du följer med.
Det måste du väl ha tänkt på?
Snart blir det känt vad du gjorde här.
Vi borde vända om.
Vi har ju en arbetskväll framför oss.
Vi borde genast vända om.
Vad är det med dig?
Vi borde inte åka till White Countess.
Vi får inga gäster.
Jag bestämmer vart jag ska och inte ska.
Mr Jackson...
sen väldigt länge gör jag det ni vill göra.
Jag ser det ni vill att jag ser.
Men i dag...
Det är dags att sluta. Nu får det räcka.
Vi vänder om.
All right, om du är så fast besluten, så...
Då tar jag mig dit själv.
Mr Jackson!
Mr Feinstein!
-Katya! -Vi åker.
Till Hongkong!
Varför följde ni inte med de andra? Varför stannade ni här?
Det gör inget. Det var bäst så.
-De har lämnat er! -Men...
Och vad sa de till Katya?
Grevinnan Sofia, svara. Var tror Katya att ni är?
De sa att jag skulle komma...
att jag kom om en stund.
Och att jag skulle träffa dem i hamnen. Jag sa likadant till henne.
Grevinnan Sofia, ni måste hämta henne.
Men det är ju bäst så här.
Vilken framtid har hon annars?
Hämta henne.
Sen kan ni lämna Shanghai med oss i kväll.
-I kväll. -Och åka vart då?
Till Macao.
Ni måste hämta Katya och följa med oss.
Men hur?
Glasen, mina herrar...
Var försiktig.
Mr Jackson.
Mr Matsuda.
Ni tycks ha ont om personal i kväll.
Det verkar så.
Det pågår visst något där ute.
Mr Jackson...
Min bil står här ute.
Låt mig föra er i säkerhet.
Tack, men jag måste ta hand om mina gäster.
Och det där är er bredare duk.
Det är som om ni har gjort mig till åtlöje.
Medan ni hjälpte mig att få min lilla miniatyr perfekt...
så var ni upptagen, där ute, med er bredare duk.
Mr Jackson...
Det betydde mycket för mig att en kort tid...
få vara vänner...
och skapa något vackert här tillsammans.
Det bedrövar mig om ni tror att jag förrådde er.
Kanske inte...
men jag känner mig ändå dum.
Snart kommer er bredare duk att krossa min lilla värld.
Precis som den krossar alla andra små världar just nu.
Men det ligger ju i sakens natur.
Jag ber er, mr Jackson...
Det är ont om tid.
Jag ber er att genast ge er av med mig.
Nej tack, mr Matsuda.
Det är här våra stigar måste skiljas åt.
I så fall, mr Jackson...
så tar jag farväl.
Mr Jackson...
Eftersom vi nog aldrig träffas igen...
så kanske ni tillåter att jag framför något personligt.
Varsågod.
Nu är jag kanske fräck...
men jag har haft privilegiet att observera er på nära håll en tid nu.
Och jag undrar om det...
inte är dags att ni överväger att bygga upp en annan värld.
kanske en värld med er grevinna.
Den äkta vita grevinnan, grevinnan Sofia.
Den som finns här...
Dess dagar är tyvärr räknade.
Det är för sent.
Jag lät henne gå.
Gud vet var hon och Katya är nu.
Det kanske inte är för sent.
Jag såg grevinnan när jag åkte hit.
Liksom alla andra...
så var hon på väg mot hamnen.
För bara några minuter sen.
Då så, sir...
Om ni ursäktar...
Jag önskar er allt gott.
Ursäkta...
Åt vilket håll ligger hamnen?
Hamnen? Den här vägen.
Ursäkta, mina herrar. Jag försöker bara hitta vägen.
Tack.
Katya!
Oroa dig inte. Hon kommer snart.
Men varför är hon inte här?
Du lovade. Du lovade att hon skulle vänta här!
Ursäkta mig.
Har ni sett en rysk familj?
En liten flicka.
Rysk.
Mr Jackson!
Men vi kan inte åka.
Hon kommer väl?
Var är mamma, faster Vera?
Mamma!
-Mr Jackson! Det är jag, mr Jackson. -Va?
-Feinstein. Grevinnans granne. -Ja, just det...
-De tog Katya. -Vem tog henne?
Familjen.
De lämnade kvar grevinnan. Hon letar efter Katya där nere.
Nej, vänta...
Katya.
Mamma!
-Sätt dig, Katya! -Mamma måste skynda sig.
Hon kommer snart.
Annars väntar vi på båten.
Hon tar sig dit med en annan båt.
Här är trappsteg.
Till höger. Ursäkta...
-Trappsteg... -Mr Feinstein! Diplomat!
Katya!
-Sätt dig! -Katya!
Din mor kommer inte.
-Släpp henne, smutsiga jude! -Lyssna inte, Katya.
Din mor kommer inte.
-Kom, Katya. -Vad vill ni oss?
Försvinn!
Hör inte på dem.
Gå hem till er kloak!
Ro!
Din mor kommer inte.
Iväg!
Hon är med mig. Hon letar.
Din mor är med mig.
-Katya. -Titta, Katya.
Kom, din mor väntar.
Dags att vi gör den där båtutflykten.
-Ge mig handen. -Vår båtutflykt.
Katya!
-Mamma. -Katya.
Katya! Min älskling!
Var har du varit?
Förlåt. Mamma hade fel.
Vi åker nån annanstans.
Katya!
Katya Belinskya!
Min lilla flicka!
Försök sova nu. Slut ögonen.
Snart ger vi oss av.
Mr Feinstein?
-Ja, här är jag. -Varsågod.
Tack.
Vad gör ni? Varför ränner ni runt?
Jag letade efter er.
Ni kan ju råka ut för en dum olycka.
Ni har rätt. Jag beter mig oansvarigt.
Kom...
Den här är till er.
Tack för att ni hjälpte oss förut.
Jag väntade mig inte att se er där. Det var...
en överraskning.
Jag kom faktiskt inte bara för att hjälpa till.
Jag hoppades...
Jag inser att jag... Här är jag...
en blind man...
helt ensam i en farlig värld...
Jag undrar om ni...
om ni och Katya kanske kunde...
hjälpa mig.
Om ni gjorde det, skulle jag göra mitt bästa för er.
Jag inser...
att tillfället är illa valt att diskutera sånt.
Nej, det är ett bra tillfälle.
Som ni säger, så kan vi hjälpa varandra.
Och vi kan börja med att ni stannar här...
och inte ställer till med något dumt.
Okej... Okej, grevinnan.
Jag stannar här.
Vakna! Skynda er!
Skynda er!
Det är bara jag.
Det här är knappast den båtutflykt vi pratade om.
Jag är ledsen.